-
1 жадничать
1) жаднувати, а специальнее - неситі очі мати, ласитися на що; (шутл.) більше око як живіт мати; (сильно желать) сильно (палко) жадати чого, прагнути чого. [Та в тебе, бачу, більше око, як живіт (ты жадничаешь): набрати - набрав, а виїсти, то й не подужаєш (Звин. п.)]; см. Жаждать 2;2) (скупиться) кряжити, скупитися. [Та беріть більше ягід - ми не кряжимо: свої та й багато їх].* * *бу́ти жа́дібним и жаді́бним; жадува́ти, -ду́ю, -ду́єш; ( скупиться) скупи́тися, -плю́ся, -пи́шся -
2 зариться
1) на кого, на что - квапитися на кого, на що, зазіхати на кого, на що, заздритися на що, поривати очі на кого, на що, сягати за чим, ласитися на що, (диал. зап.) потворитися на кого, на що. [Ти не квапся на мою дочку, бо вона не твоя (Кан. п.). На чуже зазіхає (Коцюб.). На велику худобу, батьківщину її, заздрились (Г. Барв.)];2) (задориться, приходить в азарт) розпалятися, розпалюватися, (раздражаться) іритуватися.* * *зазіха́ти, за́здритися, ла́ситися (ла́шуся, ла́сишся); ква́питися, -плюся, -пишся -
3 зуб
1) (dens) зуб (-ба), (шутл.) рубак, їдак (-ка), макоїд (-да); мн. (у челов., животн.) зубы (dentes) - зуби (-бів). [Добрі зуби і камінь перегризуть (Номис)]. Передний зуб - передній зуб. Коренной зуб - кутній зуб, кутняк (-ка), (у жив.) жвач (-ча). Коренной задний зуб, зуб мудрости - череній зуб, череняк, зуб мудрости. Молочный зуб - молочний зуб, телячий зуб, мн. телячки (-ків). Глазной зуб - очний зуб. Волчий зуб - вовчий зуб. Зуб резец - сміюнець (- нця), (у жив.) різак (-ка), сікач (-ча). Зуб клык - ікло и кло, кливак, мн. ікла, кла (р. клів), кливаки (-ків). Вставной зуб - вставний зуб. Искусственный зуб - штучний зуб, роблений зуб. Мелкие -бы - дрібні зуби. -бы выпали - зуби повипадали, випали, посходили. Рвать -бы - рвати зуби, тягти, тягнути зуби, брати зуби. -бы прорезываются - зуби ріжуться. -бы шатаются - зуби хитаються. -бы болят у кого - зуби болять кого. У меня болят -бы - мене болять зуби. Лишить -бов кого (обеззубить) - збеззубити кого, (перен.) підрізати кому зуби. Лишиться -бов - позбутися зубів, збеззубіти. Проесть, съесть -бы на чём - з'їсти зуби на чому. Положить -бы на полку (голодать) - покласти зуби на полицю. Ударить по -бам - дати в зуби кому, загилити по зубах кому. Посчитать кому -бы - повибивати, порахувати зуби кому. Оскаливать, -лить -бы - вищиряти, вищирити зуби, вишкіряти (и шкірити), вишкірити зуби, (диал.) зашкірюватися до кого (Стеф.), (огрызаться) відз(в)ірятися. [Лежить собака, та й відзіряється (Полт.)]. -бы скалить (насмехаться) - скалозубити, смішкуватися з кого, брати на глум кого, глузувати з кого; см. Насмехаться. Полно -бы скалить - годі тих смішків, годі зуби яснити, досить глузувати. Что -бы скалишь (кажешь)? - по чім зуби продаєш? Ему на зуб не попадайся - йому на зуб не давайсь! Точить, острить скалить -бы на кого - гострити зуби на кого. Острить -бы на что - ласитися на що. -бы чесать (болтать вздор) - теревені правити; см. Вздор. Говорить сквозь -бы - цідити (сов. процідити) крізь зуби. [Стрепенувся і крізь зуби процідив (Кониськ.)]. Щёлкать, щёлкнуть -бами - клацати, клацнути зубами. [Вовк як клацне зубами (Рудч.). Зубами клацав, мов-би пес (Котл.)]. Скрежетать -ми - зубами скрегота[і ]ти, скрипіти, скрипотіти. Стучать -бами (от дрожи) - зубами цокотіти, зубами дзвонити. [Дрижить, як мокрий хірт, зубами, знай, цокоче (Греб.)]. Зуб на зуб не попадает у кого - зуб(а) з зубом не зведе хто, зуби цокочуть у кого, зубами цокоче хто. [А змерзла-ж то так, що зуб з зубом не зведе, так і труситься (Квітка)]. Око за око, зуб за зуб - око за око, зуб за зуб. Сжать -бы - зціпити зуби. [А вона тільки зуби зціпила (М. В.)]. Разжать -бы - розняти, розціпити зуби. Хватить -ми - гризнути кого. [А як гризне його собака (Звин.)]. Крошить -ми - трощити що. Заговаривать -бы кому - замовляти зуби кому. [Зубів ви не замовляйте (Мирн.)]. В -бах навязнуть у кого (надоесть) - в зубах нав'язнути кому. В -бах завязнуть - в зуби зав'язнути, у зубах застря(г)нути. [Взяла та в зуби і зав'язла (лушпина) (Звин.)]. С густыми -ми - густозубий. С редкими -ми - рідкозубий. С гнилыми -ми - гнилозубий. С волчьим -бом - вовкозубий. Без одного или неск. -бов - несповназубий, щербатий. [Мене в москалі не візьмуть, бо я несповназубий (Звин.). Щербатий рот]. Вооружённый до -бов - озброєний (геть, аж) до зубів;2) (часть снаряда) зуб, зубок (-бка); мн. зубья - зуб'я (-б'я, ср. р.), зубки; см. Зубец 1;3) (злоба) храп (-пу). Иметь на (против) кого зуб - мати храп на кого.* * *1) зуб\зуб бы — мн. зу́би, -бі́в
\зуб б за \зуб б — зуб за зуб, о́ко за о́ко
2) техн. зуб\зуб бья — мн. зу́би, зу́б'я
-
4 льститься
на что на кого ласитися, ласуватися, вабитися, надитися, квапитися на що, на кого; срв. Зариться. [Ласилися на її добро (Ор. Лев.). Попоб'ю, щоб не ласувався на мою дівчину (Полт.). Посполита людність надилась на пільгу, чи то волю українську (Куліш). Ти не квапся на мою дочку, бо вона хазяйського роду (Канівщ.)]. Он -тся получить это место - він має надію, сподівається дістати цю посаду. Я не -щусь на богатство - я не кваплюся на багатство, я не ласий до багатства (на багатство). -щусь надеждою - тішуся надією; маю сміливість сподіватися. -щийся на что - ласий, поквапливий до чого, на що; срв. Охотник до чего.* * *1) (на кого-что, кем-чем - соблазняться) спокуша́тися, на́дитися (на кого-що); ( зариться) ласува́тися и ла́суватися, ва́битися, ква́питися, ла́ситися, зазіха́ти (на кого-що)2) ( надеяться) наді́ятися, сподіва́тися -
5 острить
1) что - гострити; (на точиле) точити; (на бруске) брусити; (косу) клепати, (на лопатке) мантачити; (зубчастые орудия) зубити. -рить зубы на кого (замышлять) - гострити зуби, язики, стригти (насталити) зуби на кого. -рить зубы на что - ласитися на що. -рить глаза - гострити очі на кого. [І ворог мій на мене очі гострить (Куліш)]. -рить уши - прясти ушима. -рить лыжи - намазувати п'яти, сов. п'ятами накивати;2) (отпускать остроты) остючками колоти, дотепувати. -рить над кем, над чем (насмехаться) - глузувати з кого, з чого, докладати кому, прикладати прикладки кому, пришивати квітки кому. [Молодиці жартували, докладали одна одній].* * *I( делать острым) гостри́ти, заго́стрювати, загостря́ти; ( точить) точи́ти, нато́чуватиII( говорить остроты) говори́ти до́тепи (доте́пно); (на чей-л. счёт) глузува́ти, кепкува́ти, кпи́ти, кпи́тися, пришива́ти кві́тку -
6 охотник
1) до чего - охочий до чого, ласий на що, до чого, голінний, квапний до чого, на що, радий (знати, робити и т. д. що). [Охочий до книжки, до науки. Я на сон голінний. Раде знать було все (Тесл.)]. Рисковать жизнью я не -ник - життям важити я не охочий. Быть -ком до чего - бути охочим до чого, ласим на що, ласитися на що. Срв. Любитель;2) ловець (-вця), мисливець (-вця), мисливий (-вого), вловчий (-чого), стрілець (-льця), гал. польованець (-нця);3) (волонтёр) охочий. [Бо на Вкраїні в нас, бувало, у козаки охочі йшли (Шевч.)].* * *Iмисли́вець, -вця; мисли́вий, -ого; ( ружейный стрелок) стріле́ць, -льця́IIморско́й \охотник — мор. морськи́й мисли́вець, ка́тер-мисли́вець
1) ( доброволец) охо́чий, -ого2) (любитель) охо́чий; голі́нний; (падкий до чего-л.) ла́сий -
7 łasić się
[лашічь шіĕ]v.ndk -
8 umizgać się
1. кокетувати, залицятися;2. ласитися
См. также в других словарях:
ласитися — I ла/шуся, ла/сишся, недок., на кого – що, розм. Заздрісно дивитися на кого , що небудь, жагуче прагнути заволодіти кимсь, чимось. II ла/шуся, ла/сишся, недок., діал. Лащитися … Український тлумачний словник
ласитися — 1 дієслово недоконаного виду заздро дивитися розм. ласитися 2 дієслово недоконаного виду лащитися діал … Орфографічний словник української мови